Явно Съкровищата не могат да използват безброй Маскирани.
Може би само бог, който дава имена, може да превръща демони в кукли.
Хванахте ли демон? - Да.
Чудесно. Значи започваме.
Моето име е Ебису.
Давам ти име и маска. С това те правя свой слуга.
Докато носиш това име, няма да посмееш да не се подчиниш.
Приеми маската и ми се преклони! Подчини се, Рьоки!
УЛИЧЕН БОГ: АРАГОТО
Къде си мислите, че се намирате? - А вие от коя страна сте, а?
Разкарайте се! - Забрави!
Ще ви избием! - Чакайте малко!
Ти, който посмя да оскверниш Земята на слънцето!
Като бог, аз, Ято, изправям се пред теб със Секи,
за да те залича завинаги!
Разсичане!
Дано нашите съдби отново се пресекат!
Епизод 8: Бог на бедствията
Път! Хийори минава! Ей, патици, марш от пътя!
Внимавай да не настъпиш дъвката. Пази ушите, пухче от топола!
Остави ме да отида на училище спокойно!
Извинявай, Хийори. Доста е превъзбуден напоследък.
И как не! Гледайте само! - Регистрация за жителство?
Да! В Такамагахара официално ми признаха храма!
Това нещо?! Как е възможно…
Моля ви се!
Ходих в отдела все в последните часове, докато не се предадоха!
Дотегнал си им, затова! - На всяко гише явно е така…
Имаш ли някакви привилегии сега? - Разбира се!
Мога да взимам участие в съветите и да продавам неща с моя символ.
Вече имам свои свещени книги и песни! - Които сам си написал!
Не е по-различно от преди. - Не сте видели най-важното!
Вече имам своя земя! - Много малко!
Сега има къде да спим, Юкине! - И при Кофку ми е добре.
И можем да ходим в Такамагахара, когато си искаме!
Това вече е нещо. - Благодаря ти, Хийори.
Много се радвам, че остана с нас. - Не, аз…
Здравейте! Казвам се Ято. Отскоро съм тук.
Аз имам малки Съкровища, дано не вдигате много шум.
Разбира се! На колко години са?
Не сте го чули от мен, обаче… - Божке, истински кошмар!
Знаеш ли, Хийори, Яма се влюби! - Идиотка, не толкова високо!
Кой е той? - Знам само, че е по-голям от мен…
Аха, големичък значи… И още какво?
Преместил се е тук миналата пролет. Гласът му е като на един вокалист…
Ики! - Манабу!
Изглеждаш чудесно. Сдобри ли се със съучениците си?
Не, все още съм невидим. Но нямам проблеми и съм си добре.
Ясно. Не е лесно в училище… - Добре съм!
Нали и ти самата ми каза, че трябва да си търся някой специален.
Аз ли съм го казала? - Да. Това ми отвори очите.
Използвай това. Но ако ще се биеш, дай и на врага си едно.
Никога не съм говорила така! Ято ти помогна, не бях аз.
Ято? - Не помниш ли как ги бих с Юкине,
когато влязоха в женската тоалетна? - Не си спомням…
Няма значение. Ти ми помогна, когато имах нужда от помощ.
Тогава беше толкова готина…
Не знам как да ти го кажа, но… аз…
Беше направо страхотна!
Но защо не помни?
Господарке, имате посетител. - Юкине?!
Здравейте, господарке Бишамон! - Защо си дошъл? Сам ли си?
Реших да се представя от името на моя господар.
Неотдавна станахме част от Такамагахара!
Ято ли? - Да! А и…
Имам една молба. Към Казума.
Научи ме да използвам магии!
Сега трябва да служа като пример за Ято и да бъда по-силен.
Моля те! - Ами…
Да си намерим подходящо място. - Да! Много ти благодаря!
Дано не станем съседи.
Хийорин! Какво става при теб?
Ято се държи много странно.
Пише ми само 5 минути след като се разделим.
Толкова много! - И това не е всичко.
Парадът ще бъде прекрасен! Тук имат стаи за двойки!
Искам да се возя на гондола.
Реших да звънна да те чуя…
Все пак ти си му първата…
Не го изкарвай така, Кофку.
Досега Ято не е имал никого, за когото да съществува.
Ти си първата, която е настояла да бъде до него.
Това е чудесно! Сега ще съществува по-дълго.
Ято никога не е имал последователи и Съкровища за дълго.
Сигурно е ужасно
да оцеляваш в бързо изчезващите спомени на хората.
Известните богове, като мен и тези на щастието, не изпитват това.
Никому неизвестните като Ято…
Ако не ги помнят, те просто изчезват.
Изчезват? - Да.
Боговете се раждат от желанията на хората.
Когато те престанат да желаят, богът става ненужен.
Изчезва и вече не може да се прероди.
Затова е хубаво, че се е появил човек,
който да вярва в него.
Затова ли беше…
Значи ако го забравя сега… - Не, за това не се тревожи.
Съществуваше и преди теб.
Сигурно и някой друг вярва в него.
Винаги съм се чудел
как един неизвестен бог е живял с векове.
Пълна мистерия.
За да се получи, трябва да внимаваш с имената.
Първото правило е да разбереш името на противника.
Не е ли рисковано за теб тогава, щом името ти се вижда?
Така е. Второ: безсилен си срещу по-висшите от теб.
Ти се опитваш да им се наложиш. Което по принцип е ужасно.
Това може и да навреди на господаря ти.
Мисли, преди да го използваш. - Добре.
Ти вече си Благословен, така че бъди по-уверен.
И малко по-надут. - Как така?
Ами… Винаги се отнасяй към врага си с презрение.
Трето правило: никога няма предварителни подготовки.
Замръзни! - Гра…
Зле! Трябва да си по-бърз!
Сега си вкаменен, докато не те призоват.
Знакът на загубилия. Да пробваме пак, Юкине.
Проклятие! - Замръзни!
Бавно! Още веднъж! Замръзни!
Грани… - Замръзни!
Не мога повече!
Сега знам колко силно ме презира Казума!
Не ме снимай! - Поне си се потрудил, Юкине.
Не плачи де, ще те заведа в Капипа Ленд.
Не ща с теб! - Ама аз искам!
Искам в Капипа Ленд, искам! - Само си търсиш извинения! Иди сам!
Не мога! Не мога да се возя сам!
Ама наистина трябва да отидем тримата заедно.
Трябва да празнуваме!
Само се погледни! - Не приличаш на себе си.
Ми да! Най-накрая се сбъдна това, за което си мечтаех…
Имам си собствен храм.
Когато ми казаха, че не ми е нужен, едва не повярвах…
Ако се бях видял сега…
Ти си бил дете?!
Кой може да каже такова нещо на дете?
Да… Никога не е говорил за миналото си.
Е, трябва да вървя. - Ще те изпратя.
Пази се!
Да знаеш как се радвам… - Да, да.
Хийори ми помогна да стана самостоятелен!
Не си, поне докато разчиташ на една ученичка.
Реших. Ще направя Хийори най-щастливото момиче на света.
Това прозвуча като…
Никому неизвестните богове като Ято…
Ако не ги помнят, те просто изчезват.
Ако се бях видял сега…
Как ли е живял Ято, преди да се срещнем?
Наистина дойде, Ято.
Трябва да говорим, Хииро. - Приятно ми е да чуя името си.
Всичко между нас приключи. - Защо?
Вече получих храм. А и Юкине ми помага.
Не желая да го предавам. - Затова искаш да оставиш мен?
И без това имаш много господари. Не съм ти нужен.
А кой ме направи Нора?
Много си жесток, Ято. Толкова време бяхме заедно.
А сега искаш да ни предадеш?
Демон?! Ела, Хики!
Маска?
Вие… - Стани един от нас.
Достатъчно е.
Без Съкровище не можеш да убиеш демон.
Горкичкият Ято. Самичък не можеш да съществуваш.
Чуй ме. Бъди добро момче и прави каквото казва татко.
Добро утро! Ято още ли го няма? - Няма го.
Мина седмица! Трябва да се е случило нещо!
Това не е типично за него! Не е ли странно?!
Изобщо не е странно.
Ято често зачезва за определено време.
Съкровищата му постоянно идваха да го търсят.
Какво, още ли го няма? Значи аз отивам при Казума.
Тренировки още от сутринта?
Къде е отишъл Ято точно когато се опитваш да постигнеш нещо?
Знам ли. Сигурно пак е с Нора.
Юкине… - Страхувам се, че не съм го виждал.
Ясно… - Почакай.
Хийори, много е мило,
че се тревожиш за Ято, но…
Ходиш ли на училище?
Прекарваш ли достатъчно време с приятелите и семейството си?
Това… - Нали?
Девойките на твоята възраст не се увличат така по богове.
Сигурно и гадже си нямаш! - Това беше грубо.
Млада си, радвай се на младостта! - Добре…
Ох, този Ято! Даже Юкине не знае нищо!
Хубаво! После не плачи, че всички са те забравили!
Ще забравят…
Ами ако и аз го забравя, ако не го виждам?
Не, няма да стане така! Аз не бих…
Дано не ме лъжеш.
Добре ли си? Опасно е.
Пази се.
Много ти благодаря!
Той уби дъщеря ми…
Но се измъкна леко, защото е първото му престъпление.
В съда… Той се усмихваше!
Моля ви, отмъстете за дъщеря ми.
Чух, че се занимавате с подобни неща.
Моля ви… Моля ви…
Това стига. - Но…
Не струва повече.
Ела, Хики.
Помощ! По…
Току-що ми звъннаха от полицията. Намерили са го мъртъв.
Сега дъщеря ми ще почива в мир. Благодаря ви, Ято.
Виждаш ли? Така хората ни оценяват по-добре.
С Юкине бог Ято не би извършил това.
Наистина ли вярваше, че ще успееш сам?
Сигурно момичето е напълнило главата ти с глупости.
Така беше преди. Така е и сега.
Всички забравят за теб.
Ти им носиш болка и нещастие.
Вярваше ли, че Хийори и Юкине ще те приемат?
Само ние няма да те предадем. Винаги ще сме заедно.
Ние много те обичаме.
Ей, плешо! Пак си припаднал, а?
Здравейте, господарю Окунинуши, господарке Бишамон.
Ние сме двата стълба на щастието! Ще се върнеш на работа!
Не викай. - Писна ми да те посещавам тук!
Оправяй се по-бързо, че да ходим на сърф на Хаваите!
Предпочитам риболова.
Тогава отиваме с яхтата ми за акули!
Опетнили ли са те? Пречистване имаше ли?
Господарю Окунинуши, господарке Бишамон.
Простете ми за това, но…
Хубаво, ще дойдем пак. Не му давайте да умира.
Още си има достатъчно Съкровища!
Докога ще продължава с глупавите си игри?!
Да, преражда се доста често.
Не им ли прави впечатление какво му причиняват?!
Какво изобщо си мисли…
Господарю Ебису. - Къде са?
Вече си тръгнаха. - Кажи и на другите да си отидат.
Трябва ми почивка. - Ще им предам.
Все още не съм съвместим с Рьоки.
Всички демони, с които пробвам, ме оскверняват.
Трябва ми друго…
Кой е? Казах да не ме безпокоят.
Ти ли?
Какво?
Намерил си го?
Добре, ще си призная!
Ирисите са красиви. Виж кое време стана!
Кажи, Хииро.
Докога ще се занимаваме с това? Вече не мога…
А откога съм тук? Не мина ли вече месец?
Хийори! Да не ме е забравила вече?
Ято? - Трябва да се върна. При Хийори!
Проклятие!
Пусни ме! - Господарю Ято…
Успокойте се. - Пусни ме веднага!
Пусни ме! Веднага!
Искам да се махна от тук!
Татко. Ято не иска да стои тук.
Преди не е говорил така.
Така ли? Сигурен ли си?
Ято, имаме работа. След това си свободен.
Трябва да идеш в ада и да спасиш една душа.
Адът?
Превод: GFotaku Редакция: mrnkaloto
"Стоте демона" са супер! - Не, "Зени"!
Хайде да питаме Хийори!
Следва: "Звук от късаща се нишка". Тя какво каза?
"Победата се печели с юмруци"! - Мразя феновете на бойните изкуства.